Кузма Прутков
От Кузма Прутков
към читателя, в минута на откровеност и разкаяние

Превод от руски: Иван Николов, —

chitanka.info

С усмивка на тъпа невяра, профан, ти

лицето ми гледаш и гордия взор;

защо предпочиташ пред моите таланти

контетата столични с техния спор.

За мене звучи като в книга познато,

че ти от суетен живот си обзет,

че ти се надсмиваш над дръзкото ято

поети; но слушай какво е поет.

Тоз, който си служи със римата точно

и ритъма учи години подред

и който, страдалец, се крие нарочно

от чуждия поглед — това е поет!

Тоз, който не страда от жалост човешка,

за който светът е презрян и проклет

и чуждите сълзи посреща с насмешка —

това е велик и всесилен поет!

Тоз, който обича старинна Елада,

Ахарна обича, Олимп и Милет,

Венера, Юнона и Зевс, и Палада —

това е изящен, пластичен поет!

Тоз, който заляга в стиха му да има

не смисъл, а огън, ракет, водомет

и ритъм с почукване мерен, и рима —

това е, повярвай ми, също поет!…

Не бой се, че гледаме с дързост чепата,

че ходим сурови, че пазим престиж,

че вдигаме гордо глава над тълпата;

по друго какво ли ще ни… отличиш?!

Презрение виждаш в поета и злоба;

той крачи прегърбен под тежкия кръст;

но я погледни го с каква е утроба:

душевно — добър, и физически — тлъст.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.